- Vad heter du, sötnos? - Willa Burrell.
Är du pappas lilla flicka, Willa? Älskar han dig över allt annat?
Så om jag sliter dig i stycken ...här nere-
- ...skulle han bli förkrossad då? - Ja.
- Skulle hans hjärta slitas sönder? - Ja.
- Tror du på Gud? - Ja.
Du ska dö för din far synder, inte dina egna.
Men dö ska du. Och du ska inte skrika, förstår du?
Utmärkt.
Min död hindrar inte honom. Men jag kan berätta om experimenten.
Vilka experiment?
Stanna, ditt as!
Bristen på Tru-Blood fortsätter...
Du sa att de skulle brinna. Vilka då?
Mängder av vampyrer.
- Var då? Vem gör det? - Jag vet inte!
Jag måste rädda dem. Lilith sökte upp mig.
- Det är framtiden. Du kan inte... - Jag måste!
Bill?
Du var också med, Jess.
Du brann i solen. Du var en av dem.
Jag vet inte varför, hur eller när.
Men jag såg det. Du, Eric, Pam, Tara.
- Den sanna döden? - Jag tänker inte förlora dig!
Jag ska stoppa det!
Mitt huvud...
Jag ska hämta lite vatten.
Tack, Lafayette.
Warlow.
Nu kör vi.
Farfar!
Jason, se till att Sookie stannar inne.
- Herregud, Jason! - Fan...
- Sookie. In med dig. - Vänta lite!
In med dig!
- Fick jag honom? - Nej.
- Du, då? - Nej, inte fekungen heller.
- Inte den tonen. - Var inte dryg mot min bror, då.
- Jag är orolig för dig. - Var inte det. Jag mår bra.
- Varför är inte du rädd för Warlow? - Det är jag.
Det är dig han är ute efter.
Jag vet, men jag minns inte när jag var utom fara senast.
Faran är en del av mitt liv. Jag kan inte låta rädslan ta över.
Jag försöker ta normal fara med ro.
Då har jag den riktiga rädslan kvar när det går åt fanders ordentligt.
Warlow är åt fanders per definition.
Underskatta honom inte.
Det ska jag inte.
Jag går ut. Jag är trött på att vänta och söker upp honom.
- Jag följer med. - Aldrig i helvete.
Farfar Niall. Varför just jag? Det finns massor av feer.
Jag är inte ens en riktig halvling. Varför vill Warlow ha mig?
För att du har kungligt feblod i dina ådror.
Vi är kungliga.
"Det huvud som bär kronan ligger illa" sägs det.
Lås efter mig.
- Var är Nora? - Ute. Vem fan är hon?
- Det här är Willa Burrell. - Kidnappade du guvernörens dotter?
- Helt jävla otroligt. - Hon har viktig information.
- Hoppas jag. - Jag ska berätta allt jag vet.
- Lova att du dödar henne. - Varför det?
Blända henne och skicka hem henne!
För att hennes pappa pajade min bar och bländning är trist.
Det är den attityden som människor hatar.
Guvernören är oss i hälarna. Packa, vi lämnar Fangtasia för gott.
- Pam, tänker du lyda blint? - Inte för nån.
Nu!
Kom.
Du behöver inte blända mig. Jag vill hjälpa dig.
Jag gillar inte heller det min pappa gör.
Du nämnde några experiment.
- Det är så fruktansvärt... - Berätta.
Minns du folkomröstningen förra året? Pengarna gick inte till vägnätet.
Vart gick de då? Vart gick de, Willa?
Till ett läger som fungerar som fängelse och forskningsanläggning.
Vampyrerna sätts inte i fängelse. De forskar på er.
Biologiskt, fysiologiskt och psykologiskt. Det är så jävla sjukt!
- Var ligger lägret? - Jag vet inte.
Jag har snokat mig till informationen.
Snälla, döda mig inte. Döda mig inte.
Ta av huvan, tack.
Välkommen till ert nya hem, pastor Newland. Jag beundrade er förr.
Ta av munkavlen. Jag vill veta vad han har att säga.
Vet du vem jag är? Jag är talesvampyr för AVL.
Släpp mig, annars får ni vampyrerna efter er!
Förresten, vi behåller munkavlen på.
Varför? Vad har jag gjort?
Allt som hennes far inte lyckades förstöra ligger här.
- Det är bara en bar, Pam. - Det tror inte ens du själv på.
- Har hon berättat allt hon vet? - Ja, hon var mycket samarbetsvillig.
- Du följer med oss. - Tänker du ta henne med?
Jag ber dig, halshugg henne.
När guvernören återvänder etsas bilden fast i hans minne.
Eller lyd min pryda avkomma. Men ta inte henne med.
Det här är inte vårt längre. Burrell har tagit allt.
Vi har inget att förhandla med och inga vapen.
Allt vi har är hon.
- Flickan får leva. - Tack.
Världen förändras, Pam. Vi måste förändras med den.
- Bruce följer efter dem. - Säg åt honom att komma tillbaka.
Nej, han messade om en gård.
- Emma. - Ledsen, Sam. De tog henne.
- Varför är du här? - De slog er. Vi hjälpte er in, bara.
- Vilken jävla höger hon hade. - Vill du ha vatten?
Vatten? Nej, jag behöver nåt starkare.
- Det här är Jessie. - Sam. - Hennes pojkvän.
Tack för hjälpen, men nu måste ni åka härifrån.
De är varulvar, va? Kan de bli vargar när de vill?
- Jag är från VIS... - Vampyrer i samverkan.
Hör du, Harvard. Glöm allt du såg där ute.
Radera ordet "varulv" från ditt ordförråd, förresten.
- Hotar du mig? - Nej, det var ett livsnödvändigt råd.
- Vi ska gå nu. Vi åker. - Radera det.
Sam. Jag är ledsen för det som hände förut.
Jag ställde påflugna frågor om Luna. Jag beklagar sorgen.
- Ingen fara. - Emma, då? Vi kan hjälpa henne.
- Tack, men jag behöver inte er hjälp. - Alla behöver hjälp.
Kom, Nic.
- Hon betyder trubbel. - Hon är inte den enda.
Innan du blir orm eller björn och man inte kan prata med dig:
Vad är det för vrickade planer du har i skallen?
Jag tänker röja upp här och du kan åka hem.
Hon hade rätt i att alla behöver hjälp. Särskilt du, och särskilt nu.
Jag säger det här bara en gång:
Du gav mig en chans när ingen annan gjorde det.
Du har alltid respekterat mig. Räkna med mig.
Och nu undrar jag: Vad är planen, vännen?
Hej, Ginger.
Minsann. Är det inte Eric Northman som knackar på min dörr?
Jag tackar ja till att sova över.
Du kan väl bjuda in mig?
Stig på, din store, stygge vampyr.
Jag tog med några vänner.
- Bjud in mig. - Kom in, antar jag...
- Ja. Bjud in mig. - Ja ja. Kom in.
- Ska vi inte knulla? - Inte nu, tyvärr.
- En annan gång, jag lovar. - Vem är människan?
Det angår inte dig. Men vi ska ta över din kista.
- Varför får han kistan? - Var inte småsint.
- Solen är på väg. Dags att gå ner. - Vi tre kan sova i kistan...
Flickan sover med mig. Jag litar inte på att ni inte dödar henne.
Ginger, eskortera Pam och Tara till din sjaskiga källarhåla.
Tack.
Bill?
Lilith gav mig svaret. Jag behövde bara ta det till mig.
När hon kom till mig var det dagsljus.
Vi stod i solskenet. Jag kände värmen mot huden.
Jag kände strålarna, men brann inte.
Jag fattar inte allt, men jag vet att du är en vampyr.
Du får inte gå ut i solen!
Jag drog ut träpålen ur bröstet som ingenting.
Jag har gått genom eld. Och jag har visioner.
Jag är Liliths profet. Jag känner mig odödlig.
Det kanske du är. Eller också inte.
Du är hela min värld. Min far, min skapare, min vän.
- Var inte orolig. - Herregud, Bill!
- Om du möter solen och har fel... - Jag har inte fel.
Du ska få se.
Gå in nu.
Nej. Bill...
Jessica!
Jag förstår inte!
Jag förstår inte...
Gode gud... Du kommer att bli bra.
Vad är du?
Nej.
Berätta vad som hände. Inte i ord. Bara tankar.
Det kom in. En oerhört mäktig vampyr.
- Får jag se på dig. - Hur kom han in?
- Lämna mig inte så här, snälla. - Nej.
Den slutliga godheten.
Jag sänder dig hem.
- Hur mår du? - Ungefär likadant.
- Är Niall tillbaka? - Nej.
Man jagar inte vampyrer på dagtid. Varför är han inte tillbaka?
- Jag skjutsar dig till sjukhuset. - Det behövs inte, har jag sagt.
Jag har fått massor med hjärnskakningar i mitt liv.
Borde du inte tillfriskna, i så fall?
Jag håller på att tillfriskna. Jag hallucinerar inte.
Härom dagen, när jag förberedde mig för att storma Storrådet-
- undrade du inte varför jag lät som en rasist?
Det berodde på att jag trodde att mamma och pappa var där.
De viskade en massa hatiska saker och eggade mig att döda vampyrer.
Som om de peppade mig inför en match, ungefär.
Fan... Ett ögonblick, bara.
Jag känner din blick.
Tryck på mina triggerpunkter, som mamma gjorde.
- Så här? - Ja. Fast hårdare.
- Bra, Sook. Du har mammas händer. - Har jag?
Jag önskar att jag hade hallucinerat om nån annan.
Vem som helst hade kunnat få viska det där hatiska.
Jag förlade alltihop till mamma och pappa, och de förtjänar det inte.
När människor dör är lätt att glömma alla dåliga sidor.
- Vi vill minnas dem som perfekta. - Var de rasister?
Nej. Jag menar att de hade sina fel, som alla andra.
- Jaha. Vadå för fel? - Mamma var rädd för mig.
Hon älskade mig, men accepterade inte att jag var annorlunda.
Hon var rädd ända till sin död.
- Hur vet du det? - Precis som jag vet allt annat.
Jävlar. Varför har du inte berättat det?
Det var bra för dig att beundra dem. Det fick dig att kämpa.
Jag berättar det nu för att...
- Inte Warlow. Han får inte ta dig. - Jag vet.
Men känn ingen skuld eller skam gentemot mamma och pappa-
- bara för att lite verklighet trängde sig på.
Vi kan älska dem även om de inte är perfekta.
Sook. Du är...mycket smartare än jag.
Nej, jag har bara inte haft lika många hjärnskakningar.
- Det här ska ta kål på vampyrerna. - De här följde med. Fina.
Otroligt. Kontaktlinser som förhindrar vampyrhypnos.
- Det är vetenskap, det. - "Blända" heter det.
Hon på kemtvätten är vampyr. Och pratglad.
- Holly. Vilken överraskning. - Gör du nåt åt utegångsförbudet?
- Stör de dig? Jag hjälper dig gärna. - Vampyrerna stryker kring motellet.
Jag vet att de svälter, men de skrämmer vettet ur mig och pojkarna.
- Tanten är arg på dig, pappa. - Jag vet, gumman.
Du milde. Är det här dina...?
Hur i hela friden...?
Konstigt, va? De växer upp så otroligt snabbt.
Det här är Holly. Snällare kan man inte tänka sig.
- Okej... - Hej, flickor. - Hej, miss Holly.
- Heter de nåt? - Jag använder siffror.
Jag vet att det är ansträngt mellan oss, men jag vill gärna hjälpa dig.
- Vill du följa med på en åktur? - En åktur?
- Varför det? - Du får lita på mig.
- Polisen är här. - Fan också. Hon måste skifta.
Jag sköter snacket.
God middag.
Vi är Innes och Stuts från Caddos sheriffdistrikt.
- Bor Martha Bozeman här? - Ja. Kan jag hjälpa er?
Alcide Herveaux. Det här är Rikki Naylor. Vi känner Martha.
- Känner ni igen den här flickan? - Emma Bozeman, Marthas barnbarn.
- Har du sett henne? - Nej.
Hennes far har varit borta i flera veckor. Vi ville undersöka saken.
- Jag kan tyvärr inte hjälpa er. - Är farmor inne?
Hon tar en tupplur. Hon är sjuk. Emfysem.
Väck henne, då. Hon kan få ligga kvar medan vi pratar.
Gå in och väck Martha. Säg att polisen är här.
Poliserna lämnar dig inte till Sam.
De vill prata med dig. Nu ska hon skifta.
- Om du rör henne... - De vill prata med dig. Nu.
Och så har du emfysem.
- Vad är det, gumman? - Jag är rädd.
Jag skiter i om du är rädd.
Du ska skifta, och du ska göra det nu!
Min son försvann för några veckor sen. Jag vet inget om Luna.
- Ni försöker väl inte dölja nåt? - Jag älskar barnet.
Jag vill inget hellre än att hjälpa er att hitta henne.
Får vi ta en titt?
Med de nya antivampyr-lagarna har vi stora befogenheter.
Ursäktar ni?
- Ingenting här. - Ursäkta att vi störde. Vi ska åka.
Beklagar att vi inte kunde hjälpa till.
Ni skulle inte ha tagit hit henne. Hon ställer bara till problem.
Hon är mitt barnbarn och tillhör vår flock.
Snart har vi ingen flock. Vi är nära att bli avslöjade.
Om du tror att vi blir lämnade i fred är du dummare än jag trodde.
Nu räcker det! Hon är föräldralös på grund av mig.
Vi skyddar våra egna. Jag är ledare. Hon är en varg, och hon stannar.
Böj dig för honom.
- En gång till! - Sikta med båda ögonen öppna.
Koncentrera dig. Du behöver inte trycka så hårt.
- Fasen! - Ingen fara, övning ger färdighet.
Vill du skydda barnen mot vampyrer eller inte? Jag visar bara.
- Jag är fortfarande arg på dig. - Jag vet det.
Jag gör så med alla polisassistenter. Särskilt de manliga.
Låt mig visa hur man gör.
För helskotta, tjejer! Lägg av med de där laserpekarna!
- Jag kanske inte duger till det. - Föräldraskap? Övning ger färdighet.
Sikta lite högre. Lite högre.
Och tryck av långsamt.
- Det kändes bra! - Vill du veta vad hon tänker?
- Ut ur mitt huvud, nummer 3! - Okej, miss Holly.
Vi kunde ha åkt nånstans närmare stan i dag.
Men Terry och jag tillbringade nästan hela barndomen här.
Vi kallade det "Fort Bellefleur".
Det var en fristad för oss.
Vi behöver aldrig mer hoppa i säng om du inte vill, men...
...jag skulle vilja vara ditt Fort Bellefleur.
- Andy... - Inte nu. Nån gång.
När du är redo.
Säg inte nej.
Visa mig en gång till.
- Så där. - Det ser bra ut.
Herrn. Herrn?
Herrn.
Jag är en vampyr. Jag ska vara död på dagarna.
- Vill du inte prata om en sak? - Nej tack.
Sätt tillbaka tejpen.
Jag kan berätta mer om pappa. Minns du historien om hans otrohet?
I själva verket var det tvärtom.
Det var hon som var otrogen med en vampyr.
Jaså?
Han har en bar i Hollywood. Som du.
- Det finns bara ett Fangtasia. - Ja, det är klart.
Jag ville flytta till dem i Kalifornien-
- men pappa såg till att vice- guvernören krossade de planerna.
Försöker du övertyga mig om att du gillar vampyrer?
Att du är fördomsfri, som mamma?
Jag försöker tänka på nåt annat än att mitt liv snart kan vara slut.
Men för att besvara din fråga: Jag gillar vampyrer.
Väldigt mycket.
- Du blöder. - Jag ska vara död på dagen, som sagt.
Nej.
Så får du inte göra.
Sätt tillbaka tejpen.
- Är vi av samma sort? - Ja.
Jag heter Ben.
Det skulle finnas ett gömställe för feer här. Jag har letat sen i går.
- Det blev förstört av en vampyr. - Oj.
Du är skadad.
En vampyr överföll mig också. Nu behöver jag vila upp mig.
Jag har letat efter klubben hela natten. Fanns det några överlevande?
Nej.
Jag har jagat den skyldige vampyren i tusentals år.
Han torrlade hela min by-
- och förvandlade mina föräldrar till en hög stoft.
Vampyren du talar om, heter han Warlow?
- Ja, det gör han. - Fan också.
Förlåt mig, ers höghet. Du är Niall, fefolkets kung.
Det stämmer, men ceremonierna behövs inte. Res dig upp.
- Vad hette du, sa du? - Ben Flynn.
På grund av min sons misstag för länge sen-
- tror sig Warlow ha rätten till mitt barnbarn Sookie.
- Sookie Stackhouse? - Känner du henne?
Efter överfallet hittade hon mig.
Hon tog med mig hem och var väldigt snäll mot mig.
Jag kom till klubben för att samla en armé av feer-
- för att jaga rätt på Warlow. Och så hittade jag dig.
Vill du återgälda Sookies vänlighet?
- Det vore ett privilegium, en ära. - Då går vi.
- Vart ska du? - Jag måste ut.
- Jag följer med. - Det är alldeles för riskabelt.
När blev pålad stannade jag-
- trots att jag var rädd för dig, för att du behövde mig.
Nu kan du inte begära att jag ska stanna här som en barnunge!
Stäng mig inte ute. Du måste låta mig hjälpa till.
Professor Hido Takahashi jobbar på University of North Louisiana.
De flesta anser att det var han som lyckades framställa Tru-Blood.
- Ska jag hämta honom? - Ja, hämta honom.
Och Jess?
Sätt på dig nåt oanständigt. Takahashi är svag för unga kvinnor.
Och nu, förvånande nog, har vi en peptidbindning.
Och det är precis vad som behövs för att skapa den sköra...
...den sköra molekylen.
Om ni har fler frågor, läs kapitel 6 i boken.
- Det är inte möjligt. - Hej, raring.
Sarah, tack så mycket för att du kommer och räddar mig!
Den var bra! Du är roligare som vampyr än du var som människa.
- Vi hade väl skoj? - Hade vi? Det minns inte jag.
Sarah. Jag är så jävla rädd!
Vad är det här för ställe?
Du sårade mig, Steve. Du skämde ut mig.
Och sen försvann du tillsammans med alla vänner och alla pengar.
Ja, men sen skrev du en bok om det.
Porträttet av mig var inte vackert, men du tjänade nog bra.
Det är sant. Jag borde tacka dig, men det tänker jag inte göra.
Du frågade nyss vad det här är för ställe.
Det här stället är allt som vi nånsin drömde om.
Det är vad Solens brödraskap har lett fram till.
Guds plan för att rädda mänskligheten genom att utrota vampyrerna.
Och det bästa av allt är-
- att du, Steve, är en vampyr!
Men inte på riktigt.
Försök inte bluffa en bluffare. Jag är politiker nu.
Allvarligt? Det blir en rejäl lönesänkning.
Ja, men man kan inte få till stånd en förändring-
- jag menar en verklig förändring - från predikstolen.
Om man verkligen vill tjäna Gud måste man ägna sig åt politik.
Lika klipsk som alltid.
- Varsågod, dr Overlark. - Tack, Sarah.
Mr Newlin, berätta allt du vet om Eric Northman.
Vilken Eric?
Jaha, Eric Northman?
- Jag ska berätta allt om honom. - Då så. Jag är idel öra.
- Professorn? - Hej, miss...
Hamby. Jessica Hamby.
Hur kan det komma sig att jag aldrig har sett dig tidigare?
Jag har inte varit här förut. Jag har nyss bytt till organisk kemi.
Det är inget studenter brukar byta till i första taget.
Jag är inte som andra studenter. Jag älskar organisk kemi.
Och om jag får privatlektioner kan jag säkert komma i kapp snabbt.
Ska vi börja i kväll?
Ja, det måste vi.
- Jag öppnar! - Nej, stanna i sängen!
- Det kan vara Warlow! - Han skulle knappast knacka.
- Får jag besöka dig? - Vad vill du?
- Kan du inte öppna dörren? - Jag hör dig alldeles utmärkt.
Jag behöver din hjälp.
Om du vägrar kommer Eric, Pam, Jessica-
- och många andra, t.o.m. Tara, att dö den sanna döden.
- Hur vet du det? - Jag har sett framtiden.
- Vilket skitsnack! Hur då? - Det är en lång historia.
Det är för att du drack Liliths blod. Nu stänger jag.
Jag bjuder inte in dig.
- Hur gick det till? - Det är andra regler som gäller nu.
Jag kommer! Ge fan i min syster.
- Bill, sätt ner honom! - Stanna där. Håll tyst.
- Vad vill du? - Jag behöver ditt blod, Sookie.
- Jag ska inte göra dig illa. - Du gör redan illa mig.
- Ditt blod kan syntetiseras! - Dra åt helvete.
Du kommer att följa med mig. Detta är vad som krävs av mig!
Du tror verkligen att du är Gud. Men du är bara en skitstövel!
Ska vi gå nu?
Mitt blod ska inte bli medicin eller vad du nu tänker ha det till!
Jag är trött på det här, Sookie.
Okej, jag fattar att du har krafter. Jag kan inte tvinga dig att gå.
Men om vårt förhållande betydde nåt för dig, var snäll och gå!
Ändrar du dig inte, alltså?
Absolut inte.
Du är död för mig nu, Sookie Stackhouse.
Det accepterar jag.
Jason!
- Är batterierna i glasögonen laddade? - Ja ja.
Om vi får bilder av förvandlingen blir vi historiska.
Målet är att få dem på vår sida, inte att komma i tidningen.
Det här känns inte bra.
- Vilka är de? - Hej på er.
Förlåt att vi stör. Vi har rest långt för att möta er.
Vi vill berätta om vår organisation.
- Vi är från Vampyrer i samverkan. - Vampyrer kan dra åt helvete!
Vi är en koalition mellan människor, vampyrer och andra varelser.
Förlåt att vi störde.
Spelar du in oss? Han har en kamera i glasögonen!
Emma, stanna inne. Gå inte ut!
- Döda dem! - Vi är fredliga. Jag menar det.
Vi vill också ha fred. Därför ska ni ge oss alla era kameror.
- Och ge er av härifrån! - Jösses! Låt oss vara!
De har Emma på bild. De har spanat på oss.
Ni vargar kan hålla er undan, för helvete.
Rikki, nej!
Jag är flockledaren! Håll er lugna!
Lugna!
För fan...
- Sam! - Tyst. Jag ska hjälpa dig härifrån.
Nej, nej...
In i skogen.
Vänta, stanna.
- Vi måste hjälpa henne. - Sam!
Ring.
Eric Northmans telefon, det är Ginger. Kan jag hjälpa er?
Knack, knack.
Hoppas att jag fick svara i telefon. Det är guvernören.
- Jag förstår inte. - Ingen fara, Ginger. Du är korkad.
Vad gulligt, du och din människa i en kista. Precis som med Sookie.
- Pam, det är inte rätt tillfälle. - Guvernören är i telefon.
- Tejpa hennes mun, Tara. - Jag vill inte.
Det var ingen fråga. Tejpen ligger i kistan.
- Han kommer att spåra samtalet. - Min telefon går inte att spåra.
- Hej, guvernören. - Du tog min Willa.
- Lever hon? - Ja.
- Kan du ge mig ett bevis? - Nej, för hon överlever inte länge.
Mister Northman. Vi kan väl förhandla?
Men hur dödar man henne på bästa sätt?
Ska jag dricka upp henne? Nej, det skulle hon nog gilla.
Hon är lite förtjust i mig, nämligen.
En vän föreslog halshuggning.
Kul men kladdigt. Min kostym kostade 3000 dollar.
Det kanske får bli en nätomröstning.
Hur som helst kommer jag att döda henne.
Och hon ska inte få ta telefonen och säga farväl till pappa.
Spårad.
Jag ber er. Jag gör en kovändning. Jag häver utegångsförbudet.
Jag gör en hel pudel offentligt! Snälla, jag ber er.
Det var allt jag ville höra. Du ska strax få prata med henne.
De är på väg.
Tara!
Du är min assistent och ska hjälpa mig att vinna tid.
Jag är väldigt oskicklig på att binda loss folk.
- Låt honom inte lägga på, okej? - Ja.
Och berätta inte att du har sett oss.
Ta telefonen. Hej då, Ginger.
- Vänta. - Vad är det?
Jag sa att Sookie var snäll, men vi skildes inte som vänner.
- Jag vet inte om jag är välkommen. - Jag går i god för dig.
Tack och lov. Vi trodde att Warlow hade...
God kväll, Sookie.
Jag har fått en ny vän. Han ska hjälpa mig att jaga Warlow.
Är du säker på att det var Warlow?
Du skulle själv ha förstått att det inte var en vanlig vampyrs verk.
Titta här.
Kan blod göra så?
Det finns saker vi inte vet om Warlow.
Sook. Jag kom att tänka på Hadley och Hunter.
De åkte kvällen efter Russell Edgington.
Men alla våra andra vänner, då? De tog hand om oss.
De riskerade livet för oss.
De är döda på grund av mig.
Ut ur mitt huvud. Jag känner dig.
Sookie. Lite gästfrihet, tack.
Förlåt, farfar Niall. Jag känner mig inte så gästfri just nu.
- Sook? - Jag måste bara städa eller nåt.
- Oj. Vad har hänt här? - Min expojkvän kom förbi.
Bill.
Ja, Ben. Och som du märker vill jag inte prata om det.
Jag fattar. Jag ska inte ställa några fler dumma frågor.
Bara en till.
Kan jag få hjälpa till?
- Jag sopar, så får du ta skyffeln. - Okej.
Förlåt att jag tjuvlyssnade på dig igen.
Det är en dålig vana jag har, som sagt.
Niall kanske har rätt i att jag borde vara mer gästfri.
Särskilt som jag har samma ovana själv.
- Jag uppskattar ursäkten. - Bad jag om ursäkt?
- Nej, jag... - Jag skojar med dig.
- Okej... - Det är så konstigt.
Jag har träffat en hel del feer och halvlingar de senaste åren.
Varför känner jag när du lyssnar, men inte när andra gör det?
- Jag vet inte. - Kan du känna mig?
Jag kan känna dig nu.
- Ben! - Han är tillbaka.
Sookie, stanna inne.
Där fick jag dig, Warlow.
- Vem är du? - Inte Warlow.
- Nej, det är honom jag letar efter! - Vad vet du om Warlow?
Jason! - Hjälp!
Jason. Jason!
Gode gud!
God kväll, vampyr Bill.
Det här känns trist att säga, men det råder utegångsförbud för er.
Jag vet, och jag beklagar att jag bryter mot det.
Jag har varit och pratat med Sookie, och nu ska jag hem.
Jag gillar inte det här. Jag gör bara mitt jobb.
- Gullig hund. - Det är min dotters. Jag har ungar.
Fyra stycken, urgulliga.
Det visste jag inte, gratulerar. Vilken välsignelse.
- Jag måste påminna mig om det. - Ja, du ska glädjas åt dem.
Rätt som det är har de flyttat hemifrån.
- Tack för rådet, vampyr Bill. - Ingen orsak.
Nu ska jag önska god natt och gå hem.